о. Дарко Ристов Ђого
Када се данас спомиње страдање у Долима пивским, често се заборавља да је крвави траг злочинаца претходно ишао по западнијим кршевима Источне Херцеговине па су у Пиву упали не разликујући српске завичаје, дијалекатске разлике, сеоске гордости и личне зађевице.
Слично тако – и у Великој.
Јуче сам потрешен изашао из музеја у Сремској Митровици: какве размјере страдања, нама сасвим непознате!
Усташама, ханџар дивизији, њемачким сс злочинцима, албанским побјешњелим хордама, бугарским злостављачима – свима смо били и остали само Срби, без префикса.
У пламену у Долима и у Коритском бездану, у Сурдулици и Митровици – у гробу и жртви – ми смо Једно. Само непријатељ и ограничен човјек данас дијели српска страдања. За Христа, Богочовјека, у чијем су наручју и за св. Саву, чија су дјеца, Пива и све наше жртве постоје заједно.