Младен Матерић (Фото принтскрин Јутјуб/РТРС плус)
Срећна околност је када човјек у животу има више најбољих пријатеља. Несрећа је када оде онај који је био први међу најбољим.
Младен Матерић је склопио очи испустио душу заливену сузама медицинског особља једне тулушке болнице, синова Пеђе и Влатка и своје жене Весне. И, ено га, већ је прошао кроз царска врата на путу ка заслуженом крају.
Млађиним одласком мене стиже осјећај да сам вишак. Никада нисам мислио да ћу живјети дуже од Чиче. И сада знам, нико ме више никада неће обрадовати, насмијати као мој Чича, никада неће бити оних ”консензус кафа” које смо испијали срећући се по којим све континентима, нико ме неће обрадовати својом појавом као што је то чинио Млађо Чичкинсон.
Kако је почело љето. Никако. Први пут осјетим значење стиха једне циганске пјесме – “Ја се више не радујем љету”.
Емир Кустурица